Om Grönlands Salices. 85 
Såsom jag ofvan har päpekat, uppfattade VAHL under sin allra 
tidigaste Grönlands-period dylika bastardformer såsom »Salix myr- 
sinites« men betecknade dem sedermera som »Salix arbuscula L.«, hvar- 
emot han efter nämnda period sasom »Salix myrsinites« tolkade S. uva 
ursı Ровзн; A. Gray. Da jag vid redogörelsen för sistnämnda art ganska 
utförligt skildrar, hurusom denna 1 sig innefattar de flesta Salix-former, 
som efter VAHL's tid i grönländska herbariesamlingar och floristiska 
meddelanden betecknats såsom 5. myrsinites L. eller som varieteter 
däraf (var. phlebophylla AND., var. parvifolia AND. etc.), finner jag det 
obehåfligt att hår. ulerligare afhandla dessa synonymer. 
Salix wigtuttana LUNDSTR. in litt. 
BERLIN (sched. S. M., U. M., К. M., L. M. 1883), (LuUNDsTRöM 
in litt.) 1884; OSTENFELD (sched. К. M., leg. Linnarp 1899, leg. Му- 
GAARD 1914). 
5. ivigtutiana LUNDSTR. år enligt mina undersökningar atminstone 
1 hufvudsak identisk med 5. uva ursı PursH; А. GRAY, hvarföre jag 
beträffande dess synonymik etc. hänvisar till den i ett senare kapitel 
lämnade redogörelsen för sistnämnda art. 
Salix uva ursi PURSH. 
WAHLENBERG? (sched. L. М., leg. WormskioLp 1813); Duran» 
1856, WEITENWEBER 1897; SCHNEIDER 1919. 
I L. M. ligga under beteckningen S. uva ursi!) två af WORMSKIOLD 
från Grönland hemförda exemplar ($), af hvilka det ena, »e Grönland 
dedit Wormskjold — Germina glaberrima, Squamæ hirsutissimæ — 
S. uva ursi Pursh«, patagligen år identiskt med den af mig nedan ingà- 
ende afhandlade S. uva ursi Ровзн; А. Gray, under det att det andra, 
»Grönland, dedit Wormskjold. — 5. uva ursi«, att döma af det högst 
bristfälliga materialet synes mig böra tolkas såsom 5. chloroclados x 
(glauca x) uva ursi. 
I sin redogörelse for Клме’$ från Grönlands västkust hemforda 
samlingar har Duranp (1856 р. 197) lämnat nedanstaende beskrifning 
ра en Salix-form, som af insamlaren tolkats såsom S. glauca: 
»9. UVA-URSI, Pursh’s Fl., р. 610. Hook. Fl. Вог. Am. 2, р. 152. 
A. Gray. Man. ed. Ist. р. 429. S. glauca, Horn. app. Cap. Graah’s Voy. 
and Dr. Kane. Stem erect, one foot high, or prostrate. Bark of branches 
greenish. Leaves elliptical or obovate, slightly toothed, glabrous and 
shining above, glaucous beneath. The specimens are all in fruiting state 
and larger than those of the White Mountains. Catkins long, eylindrical, 
1) Bestämningarne härröra mähända från С. WAHLENBERG, hvilken granskat 
ett tredje af WormskıorLp insamladt grönländskt Salix-exemplar (L. M.), som 
företer samma karakteristiska utstyrsel och liknande handstil. 
