86 BJorN FLODERUS: 
rather loose; pods glabrous, shortly pedicellate, tapering into a beak, 
of an orange color or turning black. 
Fiske Fiord and Sukkertoppen, 64 and 65°.« 
Ра detta meddelande år egnadt att grumla den utredning jag i 
detta arbete lämnat rörande den af mig såsom grönländsk art fastslagna 
5. uva ursi Ровзн; A. Gray, vill jag hår närmare belysa dess oveder- 
häftighet. Detta synes mig desto mera behôfligt eftersom ännu sà sent 
som 1919 SCHNEIDER i ett uppmärksammadt arbete (р. 51) anfört denna 
DuRAND’s uppgift såsom trovärdig, något som endast kan förklaras af 
hans ringa kännedom om den grönländska Salix-floran. 
Mot Duranp’s uppfattning vill jag till en hörjan framhalla, att 
hans artbeskrifning icke öfverensstämmer med nägon af hans där upp- 
ställda synonymer; den kan ej ens innefattas тот den diffusa artbe- 
gränsning, som man tror sig kunna utläsa ur Ровзн’$ ofullständiga 
originalbeskrifning. LANGE, hvilken 1 Conspectus (1880 p. 109) om ock 
med tvekan tolkar den ıfragavarande formen såsom »S. groenlandica 
(And.) Lundstrom 3) lejocarpa And.«, opponerar sig särskildt emot att 
DURAND anfôrt 5. uva ursi Ровзн såsom synonym till »S. glauca, Horn. 
app. Cap. Graah’s Voy.«, hvilken, såsom man i К. M. kan konstatera, 
år en S. glauca (L.) närstäende form af S. chloroclados x glauca. 
I principiell anslutning till LANGE’S uppfattning anser jag patagligt 
att DURAND såsom S. uva ursi Ровзн tytt chloroclados-former med 
vissa hybridogena inslag fran S. glauca (L.). Ur hans beskrifning framgar 
att sistnämnda art inom den förmenta 5. uva ursi framträder hufvud- 
sakligen 1 det stundom utprägladt ortotropa växtsättet, under det att 
karaktärerna fran S. chloroclados starkt dominera: gröna kvistar, засаде, 
ofvantill kala och glänsande blad samt spetsiga, kala (»glabrouse«) 
kapslar. Att den af DuranD beskrifna formen icke år identisk med den 
af mig nedan beskrifna 5. uva ursi Ровзн; A. Gray framgar bl. a. af 
hans uppgift, att densamma kan ega upprätt, ända till fotshög stam, 
grön bark och länga, något glesa hängen, allt egenskaper som äro främ- 
mande för sistnämnda art men väl öfverensstämma med min här angifna 
tolkning. Härtill kommer slutligen att Sukkertoppen (с. 65°25’), КлмЕ’5 
ena fyndort för den föregifna 5. uva ursi Ровзн, ligger afsevårdt nord- 
ligare ån det numera till sin utstråckning troligen ganska vål kånda 
gronlåndska utbredningsomrädet for 5. uva ursi PursH; A. GRAY. 
Nyligen har ScHNEIDER (1919 p. 51) meddelat, att han vill identi- 
fiera ett i Gray Herbarium befintligt exemplar af »S. myrsinites L. var. 
parvifolia AnD.« (Julianehaab Distrikt, leg. KoLpErup ROSENVINGE 
1888) med »S. Uva-ursi Pursh«, en uppfattning som 1 hufvudsak öfver- 
ensståmmer med den, till hvilken Förr. utan kånnedom om SCHNEIDER'S 
arbete kommit vid granskningen af de skandinaviska museernas ark- 
tiska Salix-samlingar. 
