92 Вловм FLODERUS: 
med storbladiga och starkt behårade former af 5. chloroclados X glauca 
(resp. S. glauca L.). | 
LANGE upptager — under hänvisande till VaHL’s omnämnda sterila 
exemplar fran Julianehaab — S. lanata L. i sina Grönlands-floristiker 
af år 1857 (р. 121) och 1880 (р. 140) samt om ock med allt större гезег- 
vation 1 Conspectus (1880 р. 111, 1887 р. 280), hvarur arten först 1892 
(р. 704—05) affordes af KoLDERUP ROSENVINGE. Den af KANE i Nord- 
grönland funna formen har af LANGE (1880 р. 111) och Млтновзт (1886 
р. 131) antagits vara identisk med 5. glauca men af DurAND (1856 р. 197), 
som haft tillfalle att granska KANE’S samlingar, med kanske större 
ratt hänförts till 5. arctica В. Br., hvilket begrepp enligt min uppfattning 
närmast motsvarar S. arctica x glauca. I saknad af bifogade detalj- 
uppgifter måste jag lämna den — f. 6. skäligen betydelselösa — frägan 
om den ifragavarande formens intimare konstitution oafgjord.!) 
Salix desertorum Втсн. 
DuRAND 1856, WEITENWEBER 1897. 
I sin redogörelse for Клме’$ fran Grönlands västkust hemförda 
Salices angifver Duranp (р. 197) och efter honom WEITENWEBER 
(р. 222) S. desertorum Втсн. vara funnen vid »Fiske Fiord, 64%. Denna 
till sin konstitution mindre nöjaktigt utredda art synes att döma af 
artbeskrifningar och tillgängligt herbariematerial vara närbeslägtad med 
S. glauca (L.) och uppställes stundom såsom synonym till denna art. 
| betraktande af att DURAND i sin grönländska artlista icke upptagit 
S. glauca ar det troligt att han sasom S. desertorum tolkat glauca- 
starka former af S. chloroclados X glauca, hvilken à nämnda latitud ar 
dominerande inom den grönländska Salix-floran. 
Salix appendiculata M. VAHL. 
S. appendiculata: HORNEMANN 1855. 
S. glauca appendiculata: J. VAHL (sched. К. M. 1828). 
S. glauca v. appendiculata WG.: idem (sched. К. М. 1833 etc.). 
S. glauca в appendiculata We.: idem mscr., (sched. K. M. 1829, 1832). 
S. glauca y appendiculata We.: idem (sched. K. M. 1830, 1833—34). 
1) 5. lanata L. ar mig veterligt icke med säkerhet kand fran östra Nordamerika, 
och ej ens dess östliga anforvandt, 5. Richardsonit Ноок., torde па fram till denna 
kontinents intill Grönland gränsande delar. Däremot forekommer 5S. lanata som 
bekant ymnigt pa Island och bildar därstädes talrika bastarder med SS. herbacea. 
Den upptrader afven, ehuru troligen sparsamt, pa Färöarne, hvarifran jag sett två 
fran skilda lokaler insamlade lanata-former, som under andra beteckningar ligga i 
K6penhamns-museets intressanta Salix-samling fran denna ögrupp. Dasaledes S.lanata 
ar till finnandes inom nämnda arktiska vegetationsomräden, af hvilka det först- 
namnda ar beläget pa ett afstand af endast с. 300 km fran Grönland, vore det ma- 
handa icke utsiktslöst att efterspana densamma inom sistnämnda land. 
