Om Grönlands Salices. 93 
Bland de »Plantæ phænogamæt, som J. VAHL uppgifver sig hafva 
hemsändt fran Grönland, anför han äfven en »Salix glauca 8 appen- 
diculata«, och ännu finnas i К. M. bevarade flera exemplar, som han 
betecknat sammaledes. Med stöd af detta material har HORNEMANN i 
den sista upplagan af »Plantelere« (1835 р. 300) såsom grönländsk art 
upptagit »Sal. appendiculata« (М. VAHL), hvilken G. WAHLENBERG 
uppställt såsom synonym till sin S. glauca L. 8. appendiculata (FI. lapp. 
1812) resp. 5. glauca L. y. appendiculata (Fl. зуес. 1826). 
Den Salix-form, som М. Улнь 1792 beskref i Flora Danica såsom 
»Salix appendiculata«, år pätagligen icke en sjalfstandig art. Den af- 
bildning i Lınne’s Flora lapponica, som af M. VAHL uppställes såsom 
synonym till 5. appendiculata ($ 362 t. 8. fig. 2), aterger ett blad, som 
man närmast ville hänföra till en aurita-bastard, S. aurita x lapponum 
eller 5. aurita x cinerea. Däremot synes han själf i Flora Danica (Tab. 
1056) afbilda en nigricans-form, tillhörande någon af de i Skandinaviens 
fjälltrakter ytterst allmänt forekommande bastardgrupperna S. glauca x 
nigricans eller S. glauca x nigricans x phylicifolia. Г anslutning till 
WAHLENBERG’S uppfattning for afven LANGE i Conspectus (1880 р. 110) 
S. appendiculata M. VAHL under S. glauca L., och af allt att döma ге- 
presenterar densamma en af den sistnämnda artens otaliga hybridogena 
former. Dess närmare genetiska konstitution år alltjämt outredd, 
hvilket emellertid år utan betydelse for fragan om dess hemortsratt 
inom den grönländska floran, enär J. Улнг’$ samtliga fran Grönland 
hemforda exemplar, som i de skandinaviska museerna ligga under de 
ofvan angifna beteckningarne, visa sig vara former af S. chloroclados x 
glauca, hvilka af den förstnämnda moderarten ärft sina val utvecklade 
stipler. 
Salix glauca L. 
CRANZ (SCHREBER) 1770 etc. 
De allra flesta 1 Grönlands sydliga delar funna Salices, som i litte- 
raturen eller in schedulis betecknats såsom S. glauca L., tillhöra enligt 
min i detta arbete flerstädes motiverade asigt den stora hybridogena 
formgruppen 5. chloroclados x glauca. Däremot afse de mera sparsamma 
uppgifterna om artens forekomst inom landets mellersta zoner icke 
sällan former, som dro att hänföra till bastardgrupperna 5. arctica x 
chloroclados x glauca eller S. arctica x glauca. — Beträffande tolkningen 
af artens talrika namngifna grönländska varieteter och former vill jag 
hänvisa till den nedan lämnade redogörelsen för S. glauca (L.) och 
denna arts bastarder. 
LXIII. 7 
