Om Grønlands Salices. 95 
formerna mellan vissa arter, men uppfattade dem mindre ofta som 
bastarder än som icke hybrida »dfvergangsformer« mellan dessa, d. У. $. 
såsom varieteter af en art, hvilka med hänsyn till vissa egenskaper 
»närmade sig« еп annan grundart. I enlighet med denna uppfattning 
finner man hos de af honom granskade grönländska Salix-formerna 
оба sadana beteckningar som »S. glauca L. у. subarctica Lundstr.«, 
»S. glauca L. у. subgroenlandica Lundstr.«, »S. arctica Pall. у. subglauca 
Lundstr.«, »S. groenlandica (Ands.) Lundstr. у. subglauca Lundstr.«, 
»S. groenlandica (And.) Lundstr. у. ad arcticam Pall.«, »S. groenlandica 
(And.) Lundstr. v. ad ivigtutianam Lundstr.« »S. subgroenlandica 
Lundstr.« etc. Att dylika artbeteckningar, hvilka f. 0. såsom regel icke 
blefvo genom någon publikation närmare definierade, föga voro egnade 
att skingra det dunkel, som var radande inom den grönländska Salix- 
nomenklaturen, ligger i öppen dag. 
FORFATTAREN, for hvilken den anförda hypotetiska skilnaden mellan 
hybridogena och icke hybridogena mellanformer alltid synts konstlad, 
har under senare år allt mer stadfåsts 1 sin öfvertygelse, att dessa mellan- 
former 1 regeln äro af hybridogen natur,!) uppkomna genom korsningar 
mellan skilda arter eller, kanske oftare, mellan olika hybridogena former. 
Nagra bland de talrika stöd jag funnit for denna mot den äldre, 
ånnu ganska allmånt gångse uppfattningen stridande mening må hår 
anforas. — Till en början vill jag betona, att dylika sammanbindande 
mellanformer ingalunda utbildas mellan alla Salix-arter. Fenomenet år 
nåmligen såsom en under senare år vunnen erfarenhet tydligt gifvit 
vid handen iakttaget endast betråffande vissa beståmda artpar eller 
artgrupper, hvilka genom inbårdes korsning utbilda talrika intermediåra, 
oftast utprågladt fertila bastarder och sålunda visa sig ega en — f. 0.1 
talrika fall genom artificiella korsbefruktningar ytterligare fastslagen — 
stark sexuell affinitet gent emot hvarandra. Dåremot utbildas aldrig 
dylika sammanbindande formkedjor mellan artpar, som icke eller blott 
sållan alstra bastarder, enår dessa senare i motsats till den förra bastard- 
typen oftast äro sterila eller åtminstone förete starkt reducerad fertilitet. 
Af intresse år att en utpråglad sexuell affinitet, såsom jag nedan 
skall visa, ofta nog förefinnes mellan morfologiskt starkt afvikande 
Salix-arter, under det att morfologiskt nårstående arter fullständigt 
kunna sakna еп dylik. Säsom exempel ра sist anförda forhållande vill 
jag hår blott erinra om att 5. glauca i naturen aldrig setts bilda hybrider 
med någondera af de två andra allmånna skandinaviska fjållgråvidena, 
S. lapponum och 5. lanata, ehuru densamma mer ån en gång förväxlats 
med dessa på grund af vissa habituella likheter hos de vegetativa organen. 
Och hvad angår de morfologiskt påtagligen nårbeslågtade arterna 
1) Denna åsigt torde i hufvudsak delas af de båda erfarna skandinaviska 
Salix-forskarna A. ARRHENIUS och $. J. ENANDER. 
7* 
