_ 98 Вловм FLODERUS: 
finna blott fem dylika: 5. herbacea L., S. uva ursi Pursu; A. Gray, 
5. glauca (L.), S. агсиса (PALL.) och 5. chloroclados mihi.!) 
Bland dessa fem grundarter bildar 5. herbacea 1 sin egenskap af 
dvärgvide en särklass för sig 1 motsats till landets öfriga visserligen 
äfven de oftast oansenliga och plagiotropa men dock alltid busklika 
Salix-arter. Den utbreder sig fran Grönlands sydspets till Nordgrönlands 
sydligare delar. Inom vegetationsomrädet bastarderar densamma mig 
veterligt icke med någon af slägtets ôfriga arter. — Sistnämnda för- 
hällande gäller i stort sedt äfven betraffande 5. uva ursi, hvilken i följd 
af sitt sparsamma uppträdande inom ett mindre område af södra Väst- 
srönland bildar det minst skönjbara inslaget i landets Salix-flora. 
Helt olika förhälla sig 1 nämnda afseende de tre aterstaende grön- 
ländska grundarterna, ©. glauca, 9. arctica och 5. chloroclados. Bland 
dessa år 5. glauca den mest spridda; dess utbredningsomräde torde 
omfatta Grönlands hela fanerogamförande kustomrade. 5. arctica upp- 
tråder nästan uteslutande inom landets nordligare partier och S. chloro- 
clados ymnigast inom dess sydliga och mellersta delar, 1 likhet med de 
bada andra saväl pa västra som östra kusten. 
De tre arternas inbördes förhällande erbjuder intresse därigenom, 
att de — sasom ofta annorstädes och ej minst 1 arktiska trakter plägar 
vara förhällandet med sexuellt affina Salix-arter — 1 utomordentligt 
stor omfattning bastardera med hvarandra, hvarigenom bildas en kedja 
eller rättare sagdt ett nätverk af grundarterna sammanbindande öfver- 
gangsformer. Därvid uppvisar S. glauca en synnerligen stark sexuell 
affinitet till de bada andra grundarterna, hvaremot dessa, om jag i detta 
afseende skulle vaga uttala mig med stöd af det sparsamma herbarie- 
material, som statt mig till buds, knappast omedelbart, 4. у. s. utan 
förmedling af 1 dem inblandad S. glauca, synas bastardera med hvar- 
andra. 
Betingelser för dylıka korsningar mellan artgruppens rena arter 
torde f. ö. blott undantagsvis föreligga inom vegetationsomrädet. Ty 
den ständigt fortgaende hybridogena artblandningen har haft till följd, 
att de ifragavarande tre dominerande grönländska videarterna, sa vidt 
min erfarenhet sträcker sig, endast sällan — strängt taget kanske aldrig 
— inom landet uppträda såsom fullt rena, 4. у. s. från artframmande 
elementer absolut fria arter, utan 1 stort sedt kunna sägas hafva sub- 
stituerats af de tre hybridogena formgrupperna 5. chloroclados x glauca, 
5. arctica x glauca och 9. arctica x chloroclados x glauca. Beträffande 
dessa bastardgruppers fördelning inom vegetationsomrädet anser jag 
mig hafva fastslagit, att S. chloroclados x glauca är det allmännaste 
videt ı Grönlands sydligare delar à saväl väst- som ostkusten, samt 
1) Att denna lilla artlista framledes skall tillökas med ytterligare en eller annan 
grundart, anser författaren af vissa skäl icke uteslutet. 
