100 Bsörn FLODERUS: 
IV. SALIX HERBACEA L. 
ogs ll, 
Descriptio originalis auctoris:!) 
SALIX [0115 serratis glabris orbiculatis. Tab. VIII. fig. В. & VII. 
fig. 3. 4. 
«. Per omnes Alpes vbique vulgatissima. 
8. Caulis vix pollicis transuersi est altitudinis. 
Folia in caule tria quatuor vel quinque fere orbiculata, margine 
tenuissime & vix manifeste & acute serrata. 
y. Minima inter omnes arbores est hæc salix, maximam huius speciei, 
quam vnquam in Lapponia videre licuit, depinxi Tab. VII. fig. 3. ad 
literam h, vtrimque in naturali magnitudine. Crassa satis est radıx 
& fruticulus quasi subterraneus, qui apieibus ramulorum modo e terra 
emergit, frigoris veluti impatiens. 
0. Folia maris & feminæ manifeste different. 
Maris folia orbiculata fere sunt, sed latiora, apice parum emarginata. 
Tab. УП. fig. 3. Flores ipsi lutei sunt. 
Feminæ folia magis cordata пес emarginata, Tab. УП. fig. 4. fructus 
capsule rubræ sunt.« 
ТШ följd af sin utomordentliga individrikedom är S. herbacea trots 
sın dvärglika växt en bland de tidigast urskilda arterna inom Grönlands 
flora. Den finnes redan 1770 upptagen i SCHREBER-CRANZ’ grönländska 
artförteckning; dess mig veterligt först angifna växtlokal inom vege- 
tationsomradet år »Okisirsiagfik« (с. 61°15’?), dar den 18/, 1813 antraffades 
af WorMSKIOLD (WARMING 1890 р. 293). Att arten äfven tilldragit sig 
infödingarnas uppmärksamhet framgar bl. a. däraf, att dessa hafva 
egna benämningar pa densamma: »Kemigusok« och »Pilusak« 
(LANGE 1880 p. 107). | 
Den grönländska Salix herbacea öfverensstämmer till sina hufvud- | 
drag ganska nära med den europeiska arten. Afven om den icke upp- 
1) Linnaus. Flora lapponica. р. 286—287. 1737. 
