104 Вловм FLODERUS: 
Scoresby Sound. Och Kruuse meddelar (1912 р. 65), att han år 1902 
fann samma art vid Angmagssalik börja blomma redan den 30. Ма} 
och еп vecka senare (°/,) vara i fullt flor. Den var därstädes en vecka 
tidigare utvecklad an »S. glauca« (13|) och fulla 3 veckor tidigare (22/, 
resp. %/,) än »S. arctica« (4. у. з. S. chloroclados). Ett af Улнт, i Maj 
(fore 23/,) 1829 vid Nennese (60°28’) insamladt exemplar af S. herbacea 
(К. M.) företer redan fullt utvecklade hanblommor. A andra sidan kan 
man pa Grönland såsom i Skandinaviens fjäll nedanför sent smältande 
snöpartier finna knoppar och nyss utslagna blommor långt in i Augusti, 
ja öfver hufvud taget anda tills dess att den annalkande vintern забег 
gråns for årets vaxtlighet. 
Enligt muntligt meddelande af M. P. Ровзио, hvilken torde 
sitta inne med den största erfarenheten om de västgrönländska Salıx- 
arternas florationstid, blommar S. chloroclados ungefär en vecka tidigare 
an S. glauca och denna art i sin ordning afsevärdt tidigare an S. herbacea. 
Min egen erfarenhet gar i stort sedt 1 samma riktning, och det synes 
mig patagligt, att divergensen hos de i litteraturen forekommande upp- 
gifterna väsendtligen förklaras däraf att man icke jamfort blomnings- 
tiderna hos individer, som vuxit a edafiskt likställda standorter. 
Sasom allman regel torde man Каппа заса, att S.herbacea a gynn- 
samt belägna lokaler i södra Grönland börjar blomma i slutet af Maj, 
att dess normala florationsperiod infaller 1 Juni men ofta framskjutes 
till Juli (eller Augusti), samt att dess kapslar vanligen icke öppna sig 
förr 4n 1 början af Augusti och under ogynnsamma förhällanden fôrst 1 
September. 
Geografisk utbredning inom Grönland. Ehuru S. herbacea 
troligen år Grönlands individrikaste Salix-art, trycker densamma till 
foljd af sin oansenliga växt ingen starkare prägel pa landets Salix- 
flora. [пот områdets sydligare delar Аг den ymnig à de flesta lokaler, 
som hysa fanerogam vegetation, men blir norrut allt sparsammare och 
år blott undantagsvis funnen norr om den 77de breddgraden. 
I Västgrönland torde arten vara mycket allmän fran sydspetsen 
ända mot områdets nordligare zoner, men företer mot norr en aftagande 
frekvens. LANGE uppgifver 1 Conspectus (1880 р. 108), tydligen i stöd 
af J. VAHL's och Rınk’s erfarenhet, att S. herbacea ра västkusten år 
valmindelig udbredt mellem 72°48’ og 60%, och själf fann jag den i 
stort sedt vara lika ymnig ра alla lokaler jag bade tillfälle att under- 
söka inom samma kustområde (с. 64°9—72°8). 
I Ostgronland ar S. herbacea, om man vågar döma af tillgängliga 
ofullståndiga uppgifter, ymnig från Kap Farvell till Angmagssalik-om- 
rådet (65°30’—66°20’), dir Kruuse (1907 р. 265) fann den vara all- 
månt spridd i alla formationer såvål på kusten som i det inre af landet. 
