106 ‚ Взовм FLODERUS: 
han i ett af В. Stern 1899—1901 insamladt arktiskt herbariematerial 
äfven funnit ett exemplar af 5. herbacea fran Northumberland Island 
с. 77°22’. Detta torde vara artens nordligaste säkert konstaterade vaxt- 
lokal ра Grönland; en af Duran», JAMES & AsHMEAD (1864 pp. 95, 93) 
lämnad uppgift att Hayes 15/, 1861 funnit »Salix herbacea, Linn.« 
vid Port Foulke (с. 78°18’) och insamlat rotter däraf mellan 78°—82° 
п. br. än troligen felaktig. Ty intet af Haves” hemförda Salix-material 
forblef vid lif, och ur de nämnda fôrfattarnes knapphändiga meddelande 
framgar icke att fyndet bekräftats af hemfördt herbariematerial. Med 
all sannolikhet har Hayes såsom S. herbacea tolkat späda eller unga | 
exemplar af S. arctica, en förväxling, hvilken såsom äfven Simmons 
(1906 р. 131) papekat ligger nära till hands fôr den inom området mindre 
förfarne. Detta antagande finner stöd i den omständigheten att Этммом$ 
(1909 pp. 86, 88), hvilken under ett par exkursioner ganska grundligt 
undersökt det i närheten af Port Foulke belägna Etah, 1 sin artlista icke 
upptagit ©. herbacea från denna trakt. Det bestyrkes ytterligare af ett 
mig nyligen (3/, 1922) tillhandakommet bref fran М. P. Ровзио, dar 
denne meddelar, att J. №. NYGAARD under sin senaste tillsammans med 
L. Косн företagna resa till nordligaste Grönland fann 9. herbacea ра 
västkusten na upp till Inglefield-bugten men ingenstädes iakttagit 
densamma inom landets norr därom belägna delar »(Inglefield Land fra 
Etah ostefter)«. 
Utbredning utom Grönland. Salix herbacea kan 1 stort sedt 
betraktas sasom en cirkumpolär art, om ock dess utbredning inom vid- 
strackta omräden alltjämt år ofullständigt utforskad. Den år Капа fran 
den nordamerikanska kontinentens nordöstra delar ända till västra 
stranden af Hudson Bay med angränsande arktiska arkıpelag, men 
saknas (enl: SCHNEIDER 1919 p. 52) fullständigt ı västra Nordamerika. 
Uppgifterna om artens forekomst i Sibirien lämna särskildt beträffande 
detta lands östliga omraden mycket öfrigt att önska i fullständighet. I 
Rysslands och Fennoskandias fjälltrakter år 5. herbacea allman och 
tränger vid Ishafvet ända ned till kusten. Den är som bekant äfven 
till finnandes inom de flesta af den europeiska kontinentens och Stor- 
brittaniens högre fjälltrakter äfvensom ра Färöarne, Island, Jan Mayen 
och Beeren Island. Pa Novaja Semlja är arten funnen à den sydligaste 
on (Waigatsch), men torde atminstone i rent tillständ saknas ра 
hufvudöarne. | 
Hvad slutligen betraffar det i floristiskt afseende jamforelsevis 
nogerannt undersökta Spetsbergen, sa vill jag hår något uppehälla 
mig vid fragan, huruvida 5. herbacea tillhör denna ögrupps Йога, enär 
detta spörsmäl kommit ı ett läge, som förlänar detsamma ett visst 
allmänt fytografiskt intresse. — Salix polaris har sedan länge anförts 
sasom Spetsbergens allmännaste fanerogam, hvaremot man ansett fast- 
