116 Bıörn FLODERUS: 
Förkrympt, mot marken nedliggande buske med grof (с. 1 em 
tjock) stam, korta, starkt krökta, knotiga, gräbruna, kala grenar och 
korta (vanligen < 1 cm, sällan 2 cm), gulaktiga, kala ärsskott. Gemme 
tämligen små, äggformade,!) gulaktiga—bruna, kala. Stipler saknas. 
Blad tätt gyttrade ра Коба (2—5 mm), ofvantill rännformigt in- 
sänkta, kala skaft; bladskifvor sma (vanligen 10 x 4—5 mm, hogst 
20 x 9 mm), fasta, omvändt ägglormade med vanligen trubbig, svagt 
tillbakaviken spets, vid basen och ofta vid spetsen helbräddade, f. 6. 
grundt men hvasst sagade, försedda med ljus midtnerv och (4—)5(—8) 
par smala, ljust gröngula sidonerver; ofvantill glänsande gröna?) med 
glest, slutligen öfver ytan skarpt framträdande ädernät, finpunkterade, 
kala; undertill blekare, glauceskenta med slutligen något upphöjdt 
adernat, icke punkterade, i yngre stadium stundom uppbärande spridda, 
fina, vagböjda, snart affallande hår. Hängen sidoställda med utdragna, 
2—6-bladiga skaft och korta ($ с. 1 em, 9 1—2 cm) ax med smal röd- 
brun, något gleshärig axel och tämligen fa (с. 30—40), tätt sittande 
blommor. Skärmfjäll omvändt äggformade med trubbigt afrundad 
topp, vid basen ljusare, mot toppen rödbruna, uppbärande ganska 
langa, fina, något väagböjda hår. Nektariet ett, inre, fingerformadt, 
naende upp pa kapselns basala del. Ständare vanlıgen en, med tämligen 
kort, kal strang, hos yngre blommor ej sällan tva.°) Kapselskaft korta, 
kala eller (sällan) vid basen försedda med enstaka länga här; kapslar 
sma, utdraget äggformade, röda—rödbruna, kala; stift medellängt, okluf- 
vet, ungefär dubbelt за langt som de korta, grofva, hela eller grundt klufna 
märkena. Fron utdraget äggformade med fina, svagt vagböjda пп. 
Beträffande artens fylogenes ansag Гомозтвом (in litt., BERLIN 
1884 р. 89) det »högst sannolikt att den uppstätt ur en 5. groenlandica 
eller att den står i ett ndra genetiskt sammanhang med denna.« Han 
anför som stöd för sin mening att han bland sistnämnda arts mänga 
5. uva-urst vissa organkaraktärer, som jag icke funnit hos den grönländska: stipulæ 
sæpe distinctæ, bracteæ (©) ad apicem vel fere tote fuscæ samt stylus apice bifidus. 
1) Hos exemplar i framskridet vegetationsstadium ses ej sällan еп — mähända 
vid torkningen artificiellt utbildad — smal men skarpt framträdande frontalt för- 
löpande ås, hvilken omfattar hela knoppen, äfven dennas spets. 
2) Vid torkningen bibehälla bladen i hufvudsak sin gröna färg men förläna 
efter en tid ät det underliggande herbariepapperet en mörk, smutsigt grönbrun 
färgton, en reaktion hvilken som bekant — om ock oftast mindre utpräglad — kan 
iakttagas hos Нега andra Salix-arter $. ex. 5. pentandra, S. glauca, 5. myrsinites 
och $. repens. 
3) Hos ett af Horst *4/, 1880 vid Ivigtut insamladt exemplar (fig. 2) 
fann jag inom de unga hangena ett icke ringa antal diandriska blommor. Hos flera 
af dessa saknade emellertid den ena standaren knappen eller hela öfre hälften af 
strangen. Huruvida dessa defekter aro att uppfatta sasom traumatiska eller sasom 
en fysiologisk reduktionsprocess hos ett diandriskt anlagdt organ, vagar jag icke 
med stöd af det allt for sparsamma undersökningsmaterialet söka bedöma. 
