Om Grönlands Salices 121 
VI. SALIX GLAUCA L. 
(Fig. 23). 
Descriptio originalis auctoris:!) 
SALIX foliis integris subtus tenuissime villosis ouatis. Tab. VIII. 
iG, JD. © По, WINK ie, ое | 
« In Alpium conuallibus rarius obuia. 
8 Frutex est bipedalis. 
Caulis rubescens, glaber. 
Folia ouata, inferiora magis obtusa (vt in Tab. VIIL. fig. p.), superiora 
acutiora, & magis oblonga (vt in Tab. VII. fig. 5.), mollia, integerrima, 
superius glabra fere, non vero nitida, subtus pallidiora villis oblongis 
raris hirsuta. 
Flores ex apicibus ramulorum emergunt ouati, crassa hirsutie alba 
inuoluti, sen squamis amentaceis instructi adeo villosis, vt distingui 
vix queant. Stamina vltra hirsutiem prominent cæsia, ad fuluum acce- 
dentia, antheris testacei coloris instructa.« 
Salix glauca tränger längre mot sôder än andra arktiska Salices 
och är icke minst ра denna grund den bäst kända bland dessa. Redan 
OLor Воовеск fil. urskilde arten pa sin lappska геза (1695); han beteck- 
nade densamma såsom »Salix alpina humilis, vitis idee folio subtus 
incano« (LiNNæÆUS 1737 р. 290). 
LInNE’s personliga erfarenhet om S. glauca torde icke hafva varit 
synnerligen omfattande. Den vanns hufvudsakligen under hans 1 ung- 
domsaren (1732) foretagna lappska resa. Under den kortaochstrapatsrika 
tid han därvid tillbringade i de nordskandinaviska fjällen kunde han gif- 
vetvis icke egna någon större del af sitt pa otaliga andra undersöknings- 
objekt splittrade intresse åt studiet af denna mangformade art, något 
som bl. a. framgar af hans uttalande i artbeskrifningen om dess forment 
sparsamma forekomst (»rarius obuia«). Hans ofvan relaterade original- 
beskrifning af S. glauca fyller — såsom ju år att forvånta af en nu snart 
*) Linnæus. Flora lapponica. р. 290—291. 1737. 
