Om Grünlands Salices. Ai 
några andra dendrologiska bidrag till fullständigande af de uppgifter, 
som redan finnas beträffande artens storleksförhällanden, tillväxt- 
hastighet, lifslangd etc., vill jag 1 dessa afseenden hänvisa till de med- 
delanden, som lämnats af foregående hufvudsakligen danska författare 
såsom WARMING (1888 рр. 28—30), Hrrms (1895 р. 30), Harrz (1896 
р. 233,1) 1898 рр. 0, 34 ete.), Kruuse (1898 pp. 353, 372, 378, 1912 
pp. 184—536, 231—836 etc.), KoLDERUP ROSENVINGE (1898 рр. 117—26, 
146—471, 221, 225), Ровзию (1902 рр. 103—04 etc.) m. fl. 
Geografisk utbredning inom Grönland. Bland Grönlands 
Salix-arter torde S. glauca vara den tidigast uppmårksammade. — Då 
Hans EGEDE i sin kända Grönlands-monografi framhöll videnas ekono- 
miska betydelse, afsåg han pätagligen 1 fôrsta hand 5. glauca, och sà- 
som nämndt representeras också Salix-slägtet uteslutande af (hybri- 
dogena) glauca-former 1 sonens »Herbarium vivum«, det äldsta till vara 
dagar bevarade Grönlands-herbarium. S. glauca år äfven den enda art, 
som jämte 5. herbacea kunnat infor en senkommen kritik häfda sin 
grönländska hemortsrätt bland de fem Salix-arter, hvilka finnas upp- 
tagna 1 den första, af ScHREBER—CRANz 1770 utgifna Grönlands-floran. 
Den år och enligt muntligt meddelande af М. P. Ровзи den enda Salix- 
art, for hvilken landets infödda befolkning eger en särskild allmänt känd 
beteckning: »Ssit«.?) 
Näst efter 5. herbacea torde 5. glauca vara Grönlands individrikaste 
Salix-art. Den år att döma af üllgängliga uppgifter spridd öfver landets 
hela fanerogamförande vegetationsomrade, men uppträder har — sà- 
som jag vid upprepade tillfällen framhallit — öfvervägande 1 hybri- 
dogena former, som i sig innefatta morfologiska elementer fran S. chloro- 
clados mihi och 5. arctica (PALL.). Dessa glauca-bastarder fördela sig 
salunda, att S. chloroclados x glauca i Sydgrønland år det dominerande 
videt, under det att 5. arctica x chloroclados x glauca och S. arctica X 
glauca i nordliga Grönland blifva allt vanligare; den sist anförda torde 
mom landets allra nordligaste delar vara den förhärskande formen. 
Utbredning utanför Grönland. S. glauca år en utprägladt 
1) Hartz meddelar, att han vid Flade Pynt (Ostgrénland с. 70° 30’) ett par 
hundra fot 0. В. sett en nedliggande stam af »Salix glauca«, som måtte ej mindre 
an 32 cm i omkrets och с. 12cm i diameter samt egde grenar af ända till 120 cm's 
langd och 5—7 cm's diameter. — Stammens exceptionella grovlek hos denna pla- 
giotropa 5. glauca väcker tanken pa, att i densamma ingä hybridogena karaktärer 
från den i förhällande till sin storlek mycket grofstammiga 55. arctica (PALL.), en 
i dessa trakter allmänt mötande kombination. 
2) Nomen onomatapojeticum, ätergifvande vindens sus i videgrenarne. — Att 
infödingarne med detta namn äfven beteckna andra icke dvärgartade Salix-former 
(t. ex. S. chloroclados), kunde jag konstatera vid de undersökningar jag 1921 verk- 
ställde i denna riktning. 
(SES 
