152 BJÖRN FLODERUS: 
Ра edafiskt ogynnsamma lokaler kan arten inom Grünlands 
nordligaste trakter uppträda i ytterligt förkrympta former. Så har 
$. ex. Wurrr (1), 1917) pa »Mae Millan-kusten« (с. 82728”) ума 
strand о. bland mossa 1 kårr« insamlat verkliga miniatyrexemplar af 
5. arctica (fig. 8), hvilkas tydligen mångåriga grenverk eger en diameter 
af endast 3 cm, och hvilkas blad sällan öfverskrida en storlek af 2 x 3 
mm! Afven hos dylika atypiska och sterila individer har jag oftast 
kunnat konstatera enstaka hybridogena karaktårer från S. glauca (L.); 
från samma fyndort finnas åfvenledes andra, mindre forkrympta former, 
dåribland två g-hångeforande exemplar, hos hvilka sistnämnda art fullt 
otvetydigt framtråder. 
Geografisk utbredning inom Gronland. Salix arctica intager 
ett parti af Gronlands kustområde, som håstskoformigt omfattar landets 
nordliga ВАН och pa sidorna stråcker sig söderut forbi den 70de bredd- 
graden. Att nårmare fixera utbredningsområdets grånser låter sig f. n. 
icke göra, dels emedan var kännedom om landets Salıx-flora ånnu år 
allt for fragmentarisk, dels på den grund att de i de flesta gronlåndska 
arctica-former ingående hybridogena elementen från S. glauca (L.) 
(resp. ©. chloroclados x glauca) i synnerhet vid artens västra sydgräns 
оба dominera за starkt, att karaktärerna från 5. arctica (PALL.) blifva 
otydliga. Dylika former med svag eller tvifvelaktig hybridogen inbland- 
ning af S. arctica (PALL.) har jag enligt hvad framgar af den ofvan 
låmnade sammanstållningen på våstkusten kunnat spåra så långt 
söderut som inemot den 63dje breddgraden; fullt oomtvistliga har jag 
dock icke sett dessa karaktårer framtråda söder om 70° п. br. — I 
Västgrönlands nordligaste områden torde 5. arctica vara ganska allman 
men synes äfven har städse uppträda i hybridogena former, S. arctica x 
chloroclados x glauca och S. arctica X glauca, 1 hvilka inslagen fran 
S. arctica (PALL.) norrut allt starkare framträda. 
I Ostgrönland år artens geografiska sydgräns att döma af det till 
buds staende herbariematerialet langt skarpare markerad än 1 Väst- 
eronland. I de skandinaviska museernas Salix-samlingar fran södra 
Ostgrönland, hvilka bl. a. omfatta Нега tiotal exemplar fran kustom- 
rådet mellan Angmagssalik och Kap Dalton (с. 65°30’—69°25', där- 
ibland dock endast ett fatal exemplar norr om 67° n. br.), har jag icke 
hos en enda form kunnat spara nagon hybridogen inblandning af S. arc- 
Иса (PauL.). Och KRUUSE, hvilken ganska ingaende studerat Salix- 
floran inom de nämnda ostgrönländska kustomradena, uppgifver (1907 
р. 265) att han à Angmagssalik-omrädet (65°30’—66°20’) endast funnit 
»Salix arctica Pall. 8. groenlandica Lundstr.« (= S.chloroclados x 
