156 BJörn FLODERUS: 
storbladiga hängeskaft samt mycket breda, 1 spetsen trubbigt afrundade 
eller $. о. т. urnupna, brunsvarta och af langa, raka hår beklädda skärm- 
fjåll. 
Ett af TREVELYAN (1835) lämnadt meddelande att han funnit 
S. arctica på Färöarne (Videroe), hvilket måhånda legat till grund 
for WARMING’S om ock med tvekan låmnade uppgift om artens före- 
komst dårstådes (1888 р. 263 »Salix arctica Pallas ?«), år enligt OsTEN- 
FELD (1901 р. 78) foranledt af en forvåxling med 5. glauca. — I Köpen- 
hamns-museets intressanta Salix-samling från nämnda баг finnas emeller- 
tid jåmte ett antal former af S. glauca X phylicifolia enstaka exemplar, 
som stå nåra de ofvannåmnda islåndska arctica-formerna och hvilka 
jag 1 likhet med dessa tolkat såsom S. arctica x glauca x phylicifolia. 
5. arctica år icke Капа från Beeren Island och Jan Mayen. 
I den äldre skandinaviska fytografiska litteraturen finnes ett antal 
uppgifter om förmenta fynd af 5. arctica inom Fennoskandia. Det 
forsta dylika meddelande torde vara af år 1827, da J. Е. WIKSTRÖM 
i en af N. О. ÅHNFELT ingifven reseberättelse omnåmner ett af denne och 
А. Е. LINDBLOM i sydvåstra Norge (Christiansands Stift) gjordt fynd 
af еп liten Salıx-form, som enligt insamlarnes mening »synes nara fôr- 
vandt med Salix arctica Brown. 
Vid samma tidpunkt trodde sig åfven den utmärkte Salix-kän- 
naren L. L. Lastapius i vissa nordskandinaviska Salices hafva funnit 
S. arctica, en åsigt som han dock senare synes hafva frångått. 
En dylik form upptages af ENANDER (1911 p. 15) bland synonymerna 
till зах herbacea L. x lapponum L.«: »S. myrsinites L. b) Læst. 
in schedula, quoad specimen originale e Lyngen Norvegiæ 1829 & 1830 
lect. ab ips. (№. В. In Ша schedul. Læst. scripsit: Obs. hane pro arctica 
habui in litt. sed perperam ut videtur)«. 
Е. Fries upptager i Mantissa prima (1832 р. 74) »S. arctica ... 
Brown« såsom tillhörande den svenska floran. Han aberopar dervid 
ett skriftligt meddelande fran Lastaptus, att denne funnit arten i Torne 
Lappmark, men forklarar sig själf icke hafva sett nagra inhemska 
exemplar af densamma. 
I sin redogörelse for Salix-slägtet 1 Вгутт’$ »Norges Flora« upp- 
tager ANDERSSON visserligen icke S. arctica sasom norsk art, men med- 
delar därom (1874 p. 475): »Et Exemplar af S. arctica findes virkelig 
i Blytts norske Herbarium, men det synes mig temmelig osandsynligt, 
at det er samlet i Norge. Heller ikke er noget specielt Voxested angivet. 
Muligvis fra Blaaho paa Dovre.« 
A. Noro har i Kvænangen funnit ett par Salix-former, hvilka han 
(1902 р. 341) betecknat såsom »S. arctica Pall. f. leiocarpa?«. En af dessa 
former, som han helt nyligen sändt mig till granskning, tolkar han 
numera pa goda grunder såsom S. hastata x lanata. 
