164 BJörn FLODERUS: 
I beaktande af hår anförda synpunkter har jag funnit det ofran- 
komligt att beteckna den ifragavarande arten med ett nytt пати, 
hvarvid jag stannat vid beteckningen »S. chloroclados«, hvilken angifver 
dess 1 lefvande tillstand kanske mest 1 ögonen fallande men egendomligt 
nog hittills förbisedda karaktär, den lifligt gröna fargtonen hos de äfven 
1 andra afseenden morfologiskt egenartade kvistarnes bark. 
I anslutning till de artbeskrifningar jag 1 detta arbete lämnat 
rorande 5. glauca (L.) och S. arctica (PALL.) har jag framhallit, att dessa 
beskrifningar endast motsvara ett mindertal af de bada arternas re- 
presentanter inom vegetationsomradet. S. chloroclados mihi foreter vid 
sitt uppträdande pa Grönland ett analogt forhallande, i det att dess 
enligt min uppfattning artrena former, d. v. s. de som innefattas 1 min 
ofvan lamnade artbeskrifning, äfvenledes hora till undantagen. Dylika 
fenotypiskt fullstandigt eller atminstone i det närmaste rena chloro- 
clados-former har jag — fransedt dem jag själf insamlat — 1 de skandina- 
viska museerna endast funnit representerade genom nagra fa och med 
hänsyn till materialets ofullstandighet vanligen mindre beviskraftiga 
exemplar. Bland dessa vill jag har särskildt framhalla ett 1 K.M. for- 
varadt, hvilket insamlats af J. Vanz i Västgrönland: »Salix Arbuscula ? 
Linné in locis humidis per Jatera inferiora alpium distr. Colon. Ritten- 
benk. 1835. Juli.« Detta exemplar, hvilket af ANDERSSON betecknats 
sasom »S. arctica R. Br. glabrata angustifolia« och af OSTENFELD sasom 
»S. groenlandica (And.)«, omfattar bl. a. en $-hängeförande gren af en 
form, som jag betraktar sasom en fenotypiskt artren S. chloroclados 
mihi (fig. 20). Ytterligare nagra liknande, atminstone till synes glauca- 
fria chloroclados-former hafva af VAHL, HANSEN (fig. 19) och andra 
florister insamlats pa spridda lokaler inom Västgrönland fran sydspetsen 
upp till c. 70° п. br., men torde att döma af tillgängligt herbariematerial 
icke eller blott helt sparsamt vara till finnandes т Ostgrönland och 
Nordgrönland. 
I motsats till dessa sällan mötande mer typiska representanter för 
S. chloroclados mihi uppvisa de allra flesta af artens grönländska former 
otvetydiga artkaraktärer fran 5. glauca (L.) och ofta jamval af S. arctica 
(Pırr.). Af dessa bada hybridogena chloroclados-grupper uppträder — 
såsom redan vid flera tillfällen anförts — S.chloroclados x glauca ymnigt 
inom Grönlands sydliga delar, under det att 5. arctica x chloroclados x 
Atanekerdluk, mit Pappelblättern.« 
De fossila fragmenter, som legat till grund för denna artbeskrifning, hade 
HEER funnit inbäddäde i en starkt ferrokarbonathaltig tertiär bergart i Riten- 
benks distrikt (с. 70° x 52°) pa tva skilda lokaler, Isunguak (Disko) och Atani- 
kerdluk (Nügssuak Halvö), 1050 resp. 1200 f. 6. В. (1883 pp. 144—45 etc.). 
HEER angifver från Västgrönland ytterligare två fossila Salix-arter: 5. La- 
vaterı Hr. och 5. Raeana Hr. 
