Om Grönlands Salices. 167 
säsom ofvan anförts oftast 1 hybridogena former. Under min studieresa 
kunde jag fastställa, att dess (fenotypiskt) artrena former dro pafallande 
sälleynta och först efter träget sökande kunde jag — särskildt vid Hol- 
steinsborg — uppspara individer, som nöjaktigt motsvara min artbe- 
skrifning pa S. chloroclados. I hybridogena former {апп jag arten vara 
allmän vid de sydligaste af mig besökta lokalerna inom Västgrönland, 
Godthaab och Holsteinsborg (64°9’—10’ resp. 66°55’), något mindre 
frekvent vid Egedesminde (68°42’) samt allt sparsammare vid de nord- 
ligare undersökningsomrädena, Umänak med omnäjd och Tukingassok 
(с. 70°41’ resp. 72°8’). Att döma af min genom tillgängligt herbarie- 
material vidgade erfarenhet torde artens högkvarter vara förlagdt till 
Godthaabs, Holsteinsborgs och Sukkertoppens distrikter. Den synes 
ınom dessa delar af Västgrönland uppträda ı största individfrekvens 
och 1 jämförelsevis artrena former; saväl norr som söder därom blir 
den mindre frekvent samt allt mera förvanskad genom upptagande af 
hybridogena elementer, särskildt från S.glauca (L.). Att S. chloroclados 
söderut blir sparsammare har redan framhällits af den 1 sydliga Väst- 
grönlands flora val förfarne KoLDERUP ROSENVINGE, hvilken (1898 
р. 190) uppgifver, att »Salix groenlandica« i sydligaste Grönland år långt 
sällsyntare аи i »Mellem-Gronland«. 
Artens utbredning inom Ostgrönland är ofullständigt utforskad. 
— J. VAHL anför icke densamma 1 dagboken från sin resa i sydligaste 
Ostgrönland 1829, och LANGE uppgifver (1889 р. 282), att »Salix groen- 
landica« är mycket sällsynt inom ostkustens sydligare delar. Samtliga de 
skandinaviska museernas talrika viden mellan Angmagssalik och Kap 
Dalton (с. 65°30’—69°25') har jag tolkat såsom former af S. chloroclados x 
glauca, ı hvilka dock 5. glauca (L.) alltid dominerar, stundom sa starkt 
att karaktärerna från S. chloroclados mihi kunna ställas under om- 
pröfning. Hos flertalet af de än talrıkare museiexemplaren fran nordliga 
Ostgronland ingar 1 kombinationen jämväl 5. arctica (PALL.). 
Afven i det sydligare Nordgrönlands viden ses S. chloroclados mihi 
stundom starkt framträda. Dylika former af 5. arctica x chloroclados x 
glauca äro $. ex. pa Västkusten funna 1 trakten af Kap York (с. 76°) 
af Млтновзт, vid Wolstenholme Sound (с. 76°30’) af BALLE och vid 
Inglefield Bugt (с. 77°17’) af OLSEN samt ра ostkusten vid Kap Bis- 
marck (с. 76°45’) af Korrorp. Högre upp mot norr aftager det hy- 
bridogena inslaget från 5. chloroclados mihi allt mera och synes i Grön- 
lands allra nordligaste delar hafva fullständigt förtonat. 
Utbredning utom Grönland. S. chloroclados har patagligen sitt 
egentliga utbredningsomräde förlagdt till Grönland och är mig veterligt 
icke funnen i artrena former utanför detta land. I litteraturen finnas 
visserligen atskilliga uppgifter отм. forekomsten af »S. groenlandica« 
"mom, angränsande delar af Nordamerikas kontinent och tillhörande 
