168 Bsörn FLODERUS: 
arkipelag, men då dessa meddelanden vanligen härröra från mindre 
sakkunnigt håll och oftast icke äro åtfoljda af artbeskrifningar eller 
tillgingligt herbariematerial och således undandraga sig ett kritiskt 
bedömande, torde de såsom regel få betraktas såsom mindre tillför- 
litliga. Den kanske mest vederhäftiga af dessa uppgifter har lämnats 
af Sımmons (1906 р. 152), som vid sina ingående floristiska forskningar 
pa Ellesmereland säger sig hafva funnit »var. groenlandica« endast ра 
en enda lokal »on the north side of Frame Harbour (683) с. 78°45’ x 75°. 
Denna form, hvaraf jag i Kr. M. och L. M. sett originalexemplar (»Salix 
arctica Pall. var. groenlandica Anders. No. 683. Ellesmerelandia orien- 
talis, Fram Harbour 24/, 189% ©), har jag tolkat såsom en 5. arctica x 
chloroclados x glauca, i hvilken karaktärerna från 5. arctica (PALL.) 
visserligen torde vara oanfäktbara men ganska svagt framträdande. 
Frägan om artens utbredning inom Nordamerika måste tills vidare 
lämnas öppen, enår var kånnedom om Amerikas arktiska Salices ännu 
år — och troligen länge skall förblı — för ofullständig för att kunna 
tjäna såsom grund för utredandet af artens pataghgen äfven inom detta 
vegetationsomrade ofta hybridogena former. 
STRÖMFELT upptager (1885 р. 97) i sin tabellariska ôfversigt öfver 
de arktiska Salix-arterna »Salix groenlandica Гомозтв. 2« fran Island. 
Af allt att döma äsyftar han härmed den af honom ра Ostisland funna 
och (р. 115) såsom »S. glauca Г. 1) alpina Anps.« betecknade form, 
hvilken jag т foregående kapitlet tolkat såsom 5. arctica x glauca x 
phylicifolia. Sammastädes har jag anfört, att OsTEnreLp pa Islands 
nordvästhalfö insamlat en »Salix glauca var. subarctica«, hvilken han 
anser vara »meget nære beslægtet med eller identisk med S. groenlan- 
dica.« Äfven denna form har jag pà angifna grunder uppfattat säsom 
5. arctica x glauca x phylicifolia. Huruvida i densamma därjämte inga 
hybridogena elementer från 5. chloroclados mihi, vagar jag icke med 
ledning af det allt för sparsamma materialet söka bedöma. Ett dylikt 
antagande, som realiter skulle närma sig den erfarne insamlarens tolk- 
ning, synes mig ur teoretisk synpunkt beaktansvärdt, i betraktande af 
att 5. arctica inom de omräden af Grönland, som ligga närmast Island, 
såsom regel innesluter hybridogena karaktärer från 5. glauca (L.) och i 
de flesta fall äfven af 5. chloroclados mihi. Om man får antaga — hvilket 
dock ingalunda är själffallet — att den ifragavarande isländska »sub- 
arctica«-formen uppkommit till foljd af en invasion af 5. arctica (PALL.) 
fran angränsande delar af Grönland, за förefinnas, att döma af denna 
arts nuvarande uppträdande därstädes, onekligen stora förutsätt- 
ningar för, att densamma vid sin vandring ôiver Danmarksstredet 
skulle i sig hafva medfört hybridogena elementer från 5. chloroclados 
mihi. Troligen skulle detta intressanta spörsmäl bringas närmare sin 
lösning genom ingaende studier af Salix-floran pa ort och ställe. 
