172 Bsörn FLODERUS: 
Salix атсиса x glauca intager i nordliga Grönland samma domine- 
rande ställning inom Salix-floran som S. chloroclados x glauca 1 landets 
sydliga delar. Den företer dock en vida mindre variationsbredd Ап 
sistnämnda bastard, en naturlig följd af att moderarternas skiljekarak- 
tårer inom den förra kombinationen äro färre och mindre i ögonen 
fallande. Hårigenom framtråder 5. arctica x glauca inom Grönland sà- 
som en jämförelsevis homogen formgrupp, hvilket jåmte dess stora 
individrikedom väl förklarar att denna bastard af foregående auktorer 
så allmänt betraktats såsom en själfständig art: S. arctica В. Br., 
(S. anglorum Cuam.), S. Brownet (ANDs.) Lunpstr., S. Brownit BEBB. 
etc. Hos bastardens grönländska former ar S. arctica (PALL.) vanligen 
starkt dominerande, hvilket yttrar sig genom flera 1 6gonen fallande 
— har nedan angifna — artkaraktärer, bland hvilka jag i forsta hand 
vill framhalla skärmfjällens karakteristiska struktur. Arctica-karak- 
tärerna framträda starkast ı det nordligaste Grönland och äro ı stort 
sedt svagare redan 1 Nordgrönlands sydligare zoner. Hos de härstädes 
icke sällsynta glauca-starkare arctica-bastarderna torde man sällan för- 
gäfves efterspana 5. chloroclados mihi såsom jämväl ingaende part inom 
den hybrida kombinationen. 
De morfologiska artgränser, mellan hvilka bastardgruppens grön- 
ländska former visat sig variera, äro inom de olika organsystemen: 
Grenar krypande — uppstigande; bladskaft langa och atminstone 
ofvantill kala — korta och gräludna; bladskifvor 1 spetsen grundt 
urnupna eller rundade, ofvantill glänsande gröna och kala, undertill - 
kala eller beklädda med mycket langa, raka, grofva, glansande grahvita, : 
bladkanten öfverskjutande, slutligen till största delen affallande har — 
trubbspetsade, ofvantill insänkt nätädriga, pa bada sidor beklädda 
med kortare, bagböjda, fina hår; skärmfjäll kortare med mycket bred, 
urnupen eller afrundad topp, brunsvarta, beklädda med länga, raka, 
grofva hår — utdragna, spetsade, gulaktiga, uppbärande något kortare, 
vagböjda, fina har; yttre nektariet 0 — enkelt (4), det inre enkelt — 
klufvet; ständarsträngar 2—8, kala — 2, vid basen langhariga; stift 
langa och hela — kortare och ända till basen klufna; märken hela eller 
srundt Ката — djupt klufna. 
Trots dessa till synes vidsträckta varıationsgränser år såsom nämndt 
S. arctica x glauca en jämförelsevis formfattig och lätt igenkännelig 
bastard, bland hvars mer karakteristiska kännetecken jag här vill fram- 
hälla dess till marken tryckta, korta och krokiga grenar, omvändt 
äcgrunda, helbräddade, ofvantill glabreskerande och i kanten gles- 
håriga, undertill af langa. raka, grofva, toppen öfverskjutande har 
beklädda blad, langa utspärrade, med stora blad försedda hängeskaft, 
mörka, breda, i toppen afrundade, med länga, raka här beklädda skärm- 
