Om Grønlands Salices. 1178 
fjäll, vid basen svagt beharade ständarsträngar, kortskaftade, filtludna 
kapslar samt grofva, 1 spetsen klufna stift. 
Utbredning inom Grönland. Salix arctica x glauca år det nord- 
liga Grönlands förhärskande Salix-form. Dess hittills kinda grönländska 
fyndorter äterfinnas inom den sammanställning jag i ett föregäende 
kapitel lämnat öfver arciica-formernas utbredning inom Grönland. Ba- 
starden torde na lika långt upp mot norr som den artrena S. arctica 
(PALr.) och därvid alltjämt bibehälla sin starka numeriska öfvervikt 
ОГуег denna, att döma däraf att den i Wurrr’s samlingar från Grön- 
lands nordkust (с. 82°17’—45’ x с. 53°—48°30’) А samtliga fyndorter år 
långt rikligare representerad än den till synes rena arten. I flera af dessa 
former ar dock S. glauca (L.) starkt framträdande inom kombinationen, 
någon gang (Dragon Point с. 82°17 x 53°) $. о. m. nästan dominerande. 
Afven: inom dessa högarktiska trakter synes bastarden icke förete några 
som hälst tecken ра nedsatt vitalitet vid jämförelse med den artrena 
S. arctica (PALL.). 
Under det att vi således torde vara berättigade antaga, att ba- 
stardens nordgräns pa Grönland sammanfaller med landets fanerogam- 
förande vegetationsomrades, за möta afsevärdt större svarigheter att 
fastställa dess geografiska gränser mot söder, enär dihybriden här genom 
successivt upptagande al hybridogena elementer från 5. chloroclados 
mihi omärkligt sammansmälter med den stora polyhybrida formgruppen 
S. arctica x chloroclados x glauca. Nämnda polyhybrid synes att döma 
al tillgängligt herbariematerial vara den förhärskande arctica-formen 1 
Nordgrönlands sydligare zoner, à västkusten upp till Foulke Fjord- 
regionen (78 18’) och ра ostkusten upp till nordliga delen af Germania 
Land (77°36’), från hvilka delar af Nordgrønland endast ett fatal ex- 
emplar af S. arctica x glauca tillförts museernas samlingar. 
Hybridens sydgräns vill jag för närvarande med stöd af hittills 
vunnen erfarenhet förlägga till omkring den 70de breddgraden pa saval 
väst- som ostkusten. Frän Västgrönland finnes i museernas samlingar 
endast ett mera vittnesgillt exemplar af bastarden, nämligen det mer- 
omnämnda af VAHL 1836 vid Vaigat (c. 70°) funna, och bland museernas 
talrika arctica-former från norra Ostgrönland har jag med någon större 
säkerhet kunnat såsom 5. arctica x glauca tolka endast ett mindertal 
former, hvilka insamlats vid Sabine О с. 74°25’ (Dustin 19], 1899 »Salix 
arctica Pall.« 29 fig. 115. M.), Hurry Inlet с. 70°30’ (Kruuse 3/, 1900 
»Salix arctica f. groenlandica And.« 530 & К. M., 31/. 1900 »Salix arctica 
Pallas« 621 a ster. К. M.) och Danmarks О с. 70°25’ (Hartz 12/, 1892 
»Salix arctica Pall. f. typica« det. LunpstrOm & fig. 10 К. M.). Sistnämnda 
lokal är den sydligaste af mig kända fyndorten för 5. arctica x glauca, 
da jag till denna bastard icke anser mig bora fora en närstäende vid 
LXIII. 12 
