178 BJörn FLODERUS: 
bredt lansettlika, spetsiga och sagade — omvändt äggrunda, trubbiga 
och helbräddade, ofvantill glänsande gröna, släta och kala — matta, 
insänkt ådriga och tätt filtludna, undertill kala med smala, framskju- 
tande hufvudnerver — tätt gräludna med breda, platta hufvudnerver; 
hängeskaft spetsvinkligt utskjutande, spiralvridna, gröna, kala eller 
gleshariga — utspärrade, svagt bagbojda och filtludna; hängeblad 1—3, 
förkrympta och slutligen affallande — 5—5, stora och länge kvarsit- 
tande; skärmfjäll korta, breda med afrundad, mörkt purpurröd topp, 
kala eller glest korthariga — utdragna, smala, spetsade, gulaktiga och 
tätare långhåriga; yttre nektariet 0 — enkelt (5), det inre enkelt — 
klufvet; ständardsträngar kala — vid basen langhariga; kapselskaft 
langa coh kala — rudimentara och filtludna; kapslar smala, spetsiga, 
mörkt brunröda och kala — äggformade, ыы och gratt filtludna; 
stift långa, smala och oklufna — korta, grofva och ända till basen 
klufna; märken smala, hela eller grundt klufna och föga utspärrade — 
orofva, djupt klufna och starkt utätrullade. 
De af bastardgruppens former, som ı hufvudsak intaga en inter- 
mediär ställning inom de hår antydda gränserna, dro oftast lätt ur- 
skiljbara. Större svarigheter möta vid tolkningen af de närmast intill 
resp. moderarter stående recedens-formerna. 
Hos de former, som ligga närmast intill S. glauca (L.), finner man vid 
noggrann efterforskning en eller annan fran S.chloroclados lanad eller af 
denna art modifierad karaktär såsom spetsvinklig grenställning, kala 
eller föga beharade kvistar och gemme, (sägade) stipler, langa resp. 
smala bladskaft, grundt sagade eller glandelbärande bladbaser, kala 
eller nästan kala och glänsande resp. släta bladôfversidor, gleshariga 
hängeskaft, bruna eller gulbruna, 1 spetsen breda och trubbiga, gles- 
hariga skarmfjall, oklufna inre nektarier, kala eller vid basen svagt 
beharade standarstrangar, tydliga kapselskaft, gleshariga kapslar, hela 
eller ofullstandigt klufna resp. smala stift samt smala märkesflikar. 
Anmärkningsvärdt ofta aro atminstone vissa blad ofvantill slata och 
kala, skärmfjällen bruna, strangarne kala, stiften ofullstandigt klufna 
eller 1 likhet med märkesflikarne smala hos former, i hvilka man vid 
forsta anblicken trott sig se typiska representanter for S. glauca (L.). 
Hos bastardgruppens invid 5. chloroclados mihi staende former 
bor man vid den genetiska granskningen i forsta hand efterspana har 
pa unga kvistar, gemme och blad, korta, breda bladskaft, à öfver- 
sidan insänkta bladnerver, starkt utvecklade hängeblad, svagt pigmente- 
rade, trubbspetsade, rikligt beharade skärmfjäll, klufna nektarier, vid 
basen hariga standarstrangar, hariga kapslar, 1 spetsen klufna (»korta«) 
stift samt grofva resp. utatrullade märkesflikar. 
De bada moderarternas arfsenheter blanda sig hos hybriden till 
synes regellöst, bildande ett otal, mången gang ofverraskande kom- 
