Om Grönlands Salices. 179 
binationer. — Så kunde man t. ex. förvänta, att bastarden genom pà- 
verkan af den utprägladt plagiotropa S. chloroclados ej gerna skulle 
fullt uppna samma höjd som den resliga S. glauca. Att за emellertid 
kan blifva fallet och att den hybridogena formbildningen äfven i detta 
afseende stricte följer den Mendelska lagen, visas bl. a. af vissa i mu- 
seerna förvarade former ($. ex. fran Disko och Sukkertoppen, insamlade 
af М. P. Ровзию resp. KoLDERUP ROSENVINGE), dar individerna i 
fråga паб manshojd eller mera men ändock företedde за patagligt af 
S. chloroclados mihi modifierade karaktärer som något sägade, ofvan- 
till glänsande och nästan fullstandigt kala, undertill tätt punkterade 
blad och blott grundt klufna stift.1) 
Annu ett morfologisk fenomen hos 5. chloroclados x glauca, hvilket 
synes mig värdt att beakta, vill jag här beröra. Jag har nämligen funnit, 
att bladen hos nägra af bastardens former visa en sa stark benägenhet 
att mörkna vid torkning, att denna hos bada moderarterna förefintliga 
egenskap hos ifragavarande former af bastarden patagligen accen- 
tuerats.?) Detta anmärkningsvärda fenomen, som synes kunna for- 
1) Liknande ron kan man mangen gang göra hos andra Salix-hybrider mellan 
moderarter med samma disproportion i sin växthöjd. — De särskildt i Torne Lapp- 
mark talrika bastarderna mellan a ena sidan 55. herbacea (resp. den hybridogena 
arten S. herbacea X polaris) och a andra sidan 5. lapponum (resp. 5. caprea X lapp- 
onum) eller S. glauca (resp. dennas vanligare hybridogena former, 5. glauca X 
phylicifolia, S. glauca X nigricans och 5. glauca X nigricans X phylicifolia) uppna 
visserligen oftast en höjd af endast omkring 8—20 cm, men kunna Ап vara full- 
standigt tryckta intill marken 4n — och detta pa samma standort — uppna den 
resligare komponentens fulla höjd. 
Г detta samband vill jag icke lämna oomnämdt ett 1 mitt herbarium befintligt 
exemplar af S.caprea X cinerea, insamladt af J. W. НАклхззом ра Lidingön 
(invid Stockholm), där denna bastard år mycket allmän. Den ifrägavarande indi- 
viden motsvarar till sin yttre habitus ett mer Ап vanligt grofstammigt och resligt 
caprea-träd, men de yngre kvistarnas och knopparnas täta beklädnad af långa, 
mörka här samt de yngre grenarnas ovanligt täta, skarpt upphöjda och nästan 
enastaende länga (anda till 10 cm!) vedäsar ädagalägga otvetydigt, att i denna 
habituellt typiska caprea-form äfven ingà ganska starka hybridogena elementer fran 
5. cinerea U. 
2) En intressant liknande iakttagelse, som visar, att detta förhällande icke 
saknar motstycke, ша här 1 korthet meddelas. — Den vid torkning mest intensivt 
svartnande Salix-form jag hittills iakttagit år en smäbladig och äfven i andra af- 
seenden något förkrympt form af S. herbacea X repens, en bastard som jag 1919 
hade tillfälle att studera i Norges Vestland. Hos denna form, hvaraf jag fann tvenne, 
hvarandra ganska närstäende individer, antogo bladen trots omsorgsfull vard under 
torkningen redan efter ett par dagar en bläcksvart färg за godt som öfver hela ytan, 
hvaremot de hos bastardens öfriga talrika (till mer ап ett hundratal uppgaende) 
former, som af mig konserverades under alldeles liknande förhällanden, antingen 
bibehöllo sin färg eller företedde mörkbruna strimmor längs utmed de gröfre ner- 
verna, hvilket fenomen som bekant ej sällan upptrader hos S. repens. Den ifraga- 
varande bastardformen visade sig säledes i besittning af en egenskap, som aldrig 
