Om Grönlands Salices. 181 
torrare ständorter sasom regel framträdde afsevärdt starkare inom 
bastardformerna, hvaremot de chloroclados-starkare typerna nästan 
uteslutande voro till finnandes à fuktiga lokaler i laglandet. Undantags- 
vis paträffade jag dock dylika i kärrmark uppe i fjällen, och KoRNERUP 
sag »Salix агсиса« 1 Västgrönland na anda upp till en höjd af 2200 fot 
0. В. (LANGE 1879 р. 146), en iakttagelse som tydligen år identisk med 
LANGE’S uppgift i Conspectus (1880 р. 109), att »S. groenlandica 
(And.) Lundstrem« uppnar sagda höjd. 
Utbredning inom Grönland. Ehuru 5. chloroclados x glauca ar 
det inom Grönlands sydligare delar nästan allenahärskande videt, 
foreter Salix-floran inom detta områdes skilda delar vissa konstitu- 
tionella olikheter. — Att döma af det till buds stående herbariema- 
terialet och de sparsamma uppgifterna 1 litteraturen synas nämligen 
bastardgruppens chloroclados-starkare former uppträda i största fre- 
kvens inom ett begränsadt område i Västgrönland (ungefär mellan 
63° och 68° n. br.), ehuruväl de äfven där representera minoriteten. I 
sydligaste Västgrönland och södra hälften af Ostgrönland (atminstone 
upp till c. 69° п. br.) torde 5. glauca (L.) starkt dominera inom bastard- 
gruppens former, hvilket bl. a. framgär ur ett studium af Angmags- 
salik-omradets talrika museiexemplar. Bastardens inslag fran S. chlo- 
roclados mihi förträngas mot norr allt mer af 5. arctica (PALL.) såvål 
pa väst- som ostkusten; dock kunna understundom karaktärerna fran 
sistnämnda art ända uppe i Nordgrönland vara sa svaga (eller $. о. m. 
omtvistliga), att enstaka exemplar knappast kunna särskiljas fran ty- 
piska sydgrönländska former af S. chloroclados x glauca (t. ex. Dan- 
marks Havn с. 76°40’ LuNDAGER !6/, 1908 »Salix arctica Pall.« 1183 3 
К. M., Wolstenholme Sound с. 76°30’ Barre 58/, 1905 »Salix arctica 
Pallas. f. groenlandica Anders.« 9 р. р. К. M.). 
Utanför Grönland äro mig veterligt inga tydliga former af 
S. chloroclados x glauca funna. 
Salix arctica (PALL.) x chloroclados mihi x glauca (L.) 
Figg. 14—18. 
Vid sin berömda upptäcktsfärd till nordliga Ostgrönland insam- 
lade den engelska polarforskaren W. ScorEsBy jun. (74/, 1822) vid 
»Cape Lister« (»70°30° x 21°30’«) 1 Jamesons Land ett par exemplar (49) 
af en Salix-form, hvarom han i sin reseberättelse (1823 p. 188) säger: 
»This willow expands to the extent of three or four feet, or more, and 
grows to the thickness of the little finger; yet so is it accomodated to 
