182 _ Bsorn FLODERUS: 
the nature of the climate, that it only spreads laterally, never being 
observed to rise higher than two or three inches above the ground. 
W. Г. Hooker har sammastädes (р. 414) öfver denna form lämnat 
foljande artbeskrifning: 
»Frutex parva, cortice pallide fusca, nitida. Folia obovata, vel 
elliptica, non raro rotundata, utrinque pilosiuscula, juniora valde pilosa, 
sericea; supra viridia, inferne pallidiora subglaucescentia, minime to- 
mentosa (ut т S.limosa). AMENTA mascula elliptica. Squamæ rotundatæ, 
subemarginatæ, fuscæ, pilose, pilis longis, sparsis, sericeis. Stamina 
duo. AMENTA feminea ovato-cylindracea. Squamæ ut in mare, sed magis 
nigrescentes rigidioresque, piloso-sericeæ. Germina oblongo-lanceolata, 
pulcherrime sericea, squamis paululum longiora. Stylus germine dimidio 
brevior. Stigma bifidum, divaricatum, segmentis bifidis. Capsule tres- 
quatuor lineas longe.« 
Till följd af det hemförda materialets knapphet och med hansyn 
till sina bristfälliga insikter i den grönländska Salix-floran vagade 
Hooker icke ska närmare definiera den ifragavarande formen, hvilken 
han emellertid ansag sta närmast »S. glauca« och »S. limosa (5. arenaria, 
Smith)« bland de Salix-arter, som WAHLENBERG (1812) upptagit 1 sin 
Flora lapponica. 
NEES у. ESENBECK, hvilken (1825 р. 557) utförligt afhandlar 
SCORESBY'S fynd, uppställer formen såsom synonym till »Sal. arctica 
Вт. т Parr. voy. р. CCLX XXII. (405), hvilket begrepp enligt min 
uppfattning närmast motsvarar S. arctica x glauca. Att 1 densamma 
inga saval S. arctica (PALL.) som S. glauca (L.) framgar ganska tydligt 
af den föreliggande artbeskrifningen, men denna innefattar dessutom 
enstaka moment ($. ex. »Squame ... pilis ... sparsis« och »Germina 
oblongo-lanceolata, pulcherrime sericea«), hvilka synas mig antyda, 
att äfven smärre inslag fran S. chloroclados mihi hafva ingatt 1 kombi- 
nationen. For detta antagande finner jag det förnämsta stodet daruti, 
att trippelbastarden 9. arctica x chloroclados x glauca af allt att döma 
ymnigt forekommer inom de trakter, dir ScoresBy insamlade ifraga- 
varande Salix-form. Fran vidsträckta omräden af nordliga Ostgrönland 
(с. 69°45’—74°30’ п. br.) har nämligen — hufvudsakligen af Harrz 
(1891, 1900), Kruuse (1900) och Dusen (1899) till de skandinaviska 
museerna hemförts ett ansenligt material af S. arctica x chloroclados x 
glauca, hvilket i belysningen af de nämnda floristernas 1 stort sedt 
samstämmiga fytografiska meddelanden synes mig angifva, att denna 
formgrupp därstädes intager en framskjuten, kanske t. о. m. domi- 
nerande ställning inom Salix-floran. Och da t. ex. Hartz, hvilken torde 
hafva förvärfvat den största erfarenheten om Salix-vegetationen inom 
norra Ostgrönland, (1896 р. 341) uppgifver, att »S. glauca L. var. 
subarctica Lunpstr.« ar mycket allman vid Scoresby Sound samt 
