190 BJorN FLoperus: 
betraktar jag såsom glauca-bastarder af ofvan angifven sammansätt- 
ning. De tre i dessa bastarder ingaende grundarterna, 5. glauca (L.), 
5. arctica (PALL.) och 5. chloroclados mihi, uppträda i motsats till de 
båda forst anforda arterna blott sällan i artrent tillstand inom vegeta- 
tionsomrädet, п. b. om de uppfattas i den tränga artbegränsning, som 
jag ı detta arbete ansett mig böra tillmäta dem. 
Bland den grönländska Salıx-florans grundarter tillhöra S. herbacea, 
5. uva urst och 5. glauca vidt skilda grupper inom slägtet. Däremot 
äro S. arctica och S. chloroclados sinsemellan beslägtade men frän hvar- 
andra val skilda arter. 
Ekologı. ©. arctica och 5. glauca aro bland Grønlands Salix-arter 
de mest hogarktiska; den sist anförda tränger dock vida langre ned mot 
söder än den första. I edafiskt afseende äro de bada arterna eljest jäm- 
förelsevis indifferenta. Närmast 1 köldhärdighet följer 5. chloroclados, 
hvarvid dock är att märka, att denna vid sin nordgräns innesluter starka 
hybridogena inslag fran nyssnämnda högarktiska arter. 5. chloroclados 
är bland alla Grönlands Salices den enda utprägladt halofila. Slägtets 
tva aterstaende grönländska grundarter, 9. herbacea och S. uva ursı, 
dro vegetationsomradets minst arktiska men samtidigt mest alpina arter. 
Utbredning inom Grönland. Salix herbacea är allmän inom 
saväl Väst- som Ostgrönland forutom i dessas nordligaste delar, dar 
den atminstone ра ostkusten torde vara mycket sällsynt. I spridda 
kolonier tränger arten pa bada kusterna in ı Nordgrönlands sydligaste 
zoner. 
S. uva ursı intager ett begränsadt parti inom sydliga Västgrönland. 
Sammastädes äro funna enstaka exemplar af dess bastard med 5. chlo- 
roclados X glauca. 
S. glauca, den grönländska Salix-florans dominerande grundart, 
omfattar i stort sedt landets hela fanerogamförande vegetationsomräde, 
hvarvid densamma såsom nämndt oftast uppträder i hybridogena former 
af växlande genetisk sammansättning, ı Västgrönland och Ostgrönland 
vanligen i hybrid forening med SX. chloroclados mihi, 1 nordligaste Grön- 
land med 5. arctica (PALL.) och inom landets mellersta zoner оба med 
bäda dessa bada arter gemensamt. 
5. arctica torde visserligen vara funnen i artrent tillständ pa spridda 
lokaler inom Nordgrönland men synes öfvervägande uppträda säsom hy- 
bridogen art. Den utbreder sig mot söder forbi den 70de breddgraden 
pa landets saväl västra som östra kust. 
S. chloroclados har sitt vegetationscentrum förlagdt till mellersta 
Västgrönland. Afven denna art uppträder hufvudsakligen i hybri- 
dogena former, hvilka pa bäda kusterna na upp till Nordgrönlands 
