32 Bo & 
i från, i lundar, i dalar, i luften, i jorden. 
Mig har ofta infallit följande tanka: Kan blomr- 
ftrens hårlighet få roa ögat, få muntra finnet, 
få frögda hjertat? Hvad fkal då fke i det hö- 
ga, 1 det eviga, i det oförgångeliga, efter den 
ftora fifta förvandlingen? Men jag fördjupar 
mig 1 tankarna. Jag går åter til mina Bi och 
blomfter igen. Efter Appeln dukas åter et nytt 
blomfterbord för Bien på den angenåma Hag- 
torns - bufken , och på Oxceln (Cratxgus aria), 
bågge för Bien begårlige.  Omtider kommer 
vår prågtiga Lind (Tilia europxa)» hvilken hår- 
frådes, bland trån , gifver Bien det fifta gåfta« 
bud. — Skaparens inråttning vid blomftrens ut- 
fprickning år fannerligen vård en Bi-mabs up- 
mårkfamhet; ty hår får man fe, huru den gif- 
milde, och likvål altid hushållande Naturen; ej 
på en gång, utan efter behof, låter blomftren 
på en och famma våxt utfpricka, och det nå- 
ftan hvar dag, hvilket vitnar,; at GUDs gods 
het år hvar morgon ny. 
t:mo. Ser på Håfthofven (Tuffilago farfara): 
hår anvånder Naturen hela 12 dagarna, ja, i- 
bland lingre tid, innan alla. defs blommor hin- 
nå flå ut. ' Når dårföre, om våren, de förfa 
bloramör utflagit, finnes vid ftamroten et myc- 
ket flörre antal få i knopp, likfom tilreds at 
afidfa de förftas hvilka ockfå ibland kunna be- 
tåckas af £ fots djup fnö, fom det hånde år 
1767, uti April, då fnön lig qvar hela veckan, 
och dår Öfver, > Icke defs mindre fig jag, fe- 
dan fnén var bårtfmält, hutu lerbackarna 4 nyo 
beklåddes gula af de: utur fine knoppar; på 
famma ftamrot, igen uprunne blommor, Hvil- 
| ka, 
