Tahiti. 
Sept. 15— 19. 
Fràn Tahiti 
till Sydney. 
Sept. 20-— 
Okt. 21. 
8 EUGENIES RESA OMKRING JORDEN. 
Carolina-ön finnes utlagd på olika longituder, men vanligtvis V. om 152” P. (150" 
Gr.. På en mig meddelad handskrifven förteckning, om hvars uppgifter jag ej kan fälla 
något omdöme, finner jag denna ö placerad 9? 55 S, 150 45 P. (148 25 Gr.) V. 
Det är fullkomligt säkert, att den ej ligger der, ty Eugenies väg förde tätt förbi denna 
punkt. Enligt loggbokens longitud skulle afstándet hafva varit 105 men om longituden 
beräknas efter den (i Conn. des Temps för 1840) af Daussy uppgifna method, och man 
antager såsom noggrant bestämda longituderna af San Francisco och Venus-udden, skulle 
afstándet endast vara 5'— 6, på hvilket ön skulle hafva varit synlig till och med från 
fregattens däck. 
I nyssnàmde beräkning har longituden af skansen vid inloppet till San Francisko 
antagits, enligt den nyaste bestämningen af kapiten Ringgold år 1850, till 124" 46^ 36" P. 
(DPA NA (aee Venuskuckens tll 15 49 997^ IE. (TA 99) QU Er - 
Om värt korta vistande på Tahiti är intet att anföra. 
Efter att hafva gått norr om Eiméo och Tubuai-Manu styrde vi V.S.V. till paral- 
lelen 19? S., långs hvilken vi höllo V. hän, passerande mellan Harvey-öarne och Uaitatate. 
Den 27:de Sept. drejade vi bi vid Savage Island eller Inui för att mottaga infödingar, 
som 1 stort antal kommo att besöka fregatten. Longituden af denna ös vestliga udde 
enligt vara kronometrar, beräknad efter nyss omnámnda method, är 172? 14' 10" P. 
(169" 53' 48" Gr.) V., hvilket nära öfverensstämmer med det af Duperrey uppgifna läget. 
Vid beräkningen har Venus-uddens läge antagits, sasom ofvan är nàmndt, och Paramattas ob- 
servatorium till 148" 41' 8 P. (151* 1' 30" Gr.) O. Den 30:de Sept. om aftonen ankrade 
vi vester om Foa, en af Hapai-óarne. 
Under denna tio dagars segling var passaden två gånger afbruten, i det vinden 
gick genom N., V. och 5. och efter en eller två dagar åter kom fran 5.O., efter att hafva 
gatt kompassen rund. Vid dragningen på N. och N.V. blåste han stundom ganska frisk 
med blixt och regnbyar men mojnade af, allt efter som han fortfor att gå omkring. 
Under det vi N.O. om Hapaii-öarne kryssade mot sydlig vind med svår dyning, 
varseblef vakthafvande officern, kl. 2 om morgonen den 30:de, bränningar. Vi vände 
och aflägsnade oss fran dem, och, vändande anyo vid dagbräckningen, passerade vi kl. +7 
f. m. helt nära dem. 
Detta undervattensref, uteslutet på den 1849 af Vincindon-Damoulin utgifna karta 
öfver Tonga-öarne, är temligen olika utlagdt på andra, så väl i afseende på dess absoluta 
läge, som relativt till Haano. Det är saledes ganska förklarligt, att, då refvet ej befinner 
sig på de det tilldelade lägen, — angående hvilka jag ej här kan anställa någon under- 
sökning, då det är mig obekant, hvilkas uppgifter man stödt sig på, — detsamma ej blifvit 
aterfunnet af dem, som möjligen sökt det; så mycket mera, som ganska sannolikt brännin- 
garne ej visa sig tydligt vid andra tillfällen än dà sjön eller dyningen är hög, såsom 
allet var, då vi passerade der förbi. 
Refvets olika lägen äro för midten: 
S. V. 
På Lauries karta af 1847—8 — 19* 205 176 1 P. (173 41' Gr.); 38 N. 60? O. från Haano. 
På Hobbs  d:o af 1850 199.90: 176 E ERIT ORE VT) EO AENTES SAO D » 
På 
