Fràn Rio till 
Montevideo. 
Dec. 22—29. 
Rio de la Plata. 
1851 Dec. 30— 
1852 Jan. 16. 
Från Monte- 
video till in- 
loppet till Ma- 
galhaens Sund. 
1852. Jan. 
17—27; 
22 EUGENIES RESA OMKRING JORDEN. 
Mellan 12” S. och Cabo Frio medgaf ej det mulna vädret några sammanhängande observa- 
tioner, men det tycktes som hade strómmen satt nàgra minuter om dagen àt V. 
Hafsytans temperatur gaf ej några upplysningar angående dessa olika strómbàddar: 
den tilltog eller aftog, allt efter som vi nalkades eller aflägsnade oss från eqvatorn, eller 
åtminstone voro temperatur-förändringarne för obetydliga och för litet sammanhängande, 
för att man deraf kan draga några slutsatser. 
Som vanligt i dessa farvatten; var vinden högst föränderlig. Under de sju dagar, 
vi voro på vägen, gick han två gånger hela kompassen rund, genom O.—N.— V.—S., med 
de vanliga bihangen af blixt i S.V. och störtskurar; dess styrka var lika föränderlig som 
dess riktning, men i allmänhet ej betydlig. Man kunde dock tydligt märka, att ostliga 
vindar 1 afseende på varaktigheten hafva öfvertaget öfver de vestliga, i det de förra van- 
ligen hålla sig någon tid mellan S.O. och N.O., under det att sprången från N. till V. och 
S.V. försiggå ganska hastigt. 
Strömmarne voro så svaga och så föränderliga, att vi derom ej kunna med be- 
stämdhet säga något, ej ens vid Plataflodens mynning. Den utomordentliga kraften hos La 
Platas strömfåra, hvarom Rennell talar, är således ingalunda stadigt verkande; en anmärk- 
ning, som redan blifvit gjord af en mängd sjöfarande. Det af Rennell omnämda fall 
torde således snarare vara undantag än regel. 'Thermometern har ej heller antydt till- 
varon af någon ström: den sjönk blott en grad, när lodet nådde botten, och steg åter, när 
vi kommo upp 1 floden. 
Jag fórbigàr med tystnad uppehållen i Rio de Janeiro och Rio de la Plata, då dessa 
orter äro mycket för väl bekanta, för att det kan vara möjligt att, under ett kort vistande 
derstädes, uppsnappa något till förökande af det förut befintliga förrådet af materialier. 
Làngs kusten af Pampas och Patagonien voro vindarne utmärkta af samma ostadig- 
het, som de nyss beskrifna; man skulle till och med kunna säga, att i det sednare fallet 
detta utmärkande kännetecken blifvit bragt till en ännu högre grad. Vädret öfvergick 
likaså med en förvånande hastighet från vackert till mulet och tjockt, och åter till vac- 
kert. Det bör dock anmärkas, att söder om 45:te eller 46:te parallelen V.-liga vindar äro 
mycket öfvervägande öfver O.liga, samt både stadigare och friskare. Vi funno 1 allmänhet, 
att vinden friskar, allt efter som han drager sig på V.-lig, att han ofta blåser frisk från 
V.—SV., och att han mojnar af, så snart han drager sig vidare på S.O. Sjön var under 
hela denna segling särdeles smul: det var som om man seglat 1 en insjö. Vi hade blott 
föga regn, men stark dagg föll ett par gånger. Nära Cap Desvelos eller Watchman sågo 
vi likadana hägringar som dem, hvarom kapiten Fitz-Roy talar, under hvilkas inflytande 
landet presenterade sig på ett ganska besynnerligt sätt. 
Mellan parallelerna 35'—40? hade vi knappast känning af någon egentlig ström, men 
söder om sistnàmde parallel satte han åt N. 7'—8' om dagen. Pa denna samma parallel 
visade sig äfven en märkbar förändring i hafsvattnets temperatur; på några timmar sjönk 
thermometern från 16” till 14” Vid Cap Virgenes visade han blott 10*. 
Om, såsom Rennell uppgifver, den brasilianska kustströmmen sträcker sig söder ut 
ända till Staaten Land, är det likväl säkert, att en annan ström åt motsatt häll stryker 
utåt kusten af Patagonien (se Fitz-Roy, Dumont d'Urville m. fl). På nyare kartor är ej 
heller den nämde strömmens lopp fortsatt så långt söderut som hos Rennell. 
