64 EUGENIES RESA OMKRING JORDEN. 
eqvatorns läge, så vidt detta låter sig bestämma enligt föregående tabell. För jemforelses 
skull är DUPERREY'S magnetiska equator äfven uppdragen på kartan. Öfverensstämmel- 
sen mellan de båda är 1 allmänhet god; intersektionspunkten mellan jordeqvatorn och 
den magnetiska ligger dock, enligt observationerna på Eugenie, något mera åt öster i 
Stilla oceanen. Orsaken härtill kan dock icke sökas i den tidskillnad af cirea 30 år, 
som är emellan DuUPERREY'S observationer och de på Eugenie, emedan isoklinernas ró- 
relse längs jordens paralleler enligt HaNsTEENS lakttagelser för det närvarande går åt 
vester. Vid 80? V. Long. gör enligt DurrnREY den magnetiska eqvatorn en krökning 
sannolikt till följe af Andernes perturberande inverkan; denna oregelmässighet visar 
sig äfven framgå af observationerna på Eugenie. Vid Papeete synes en betydlig lokal- 
attraktion hafva egt rum, hvilket äfven bekräftas af den der gjorda deklinations- 
bestämningen. 
C. Total d eat 
Destàmningarne af totala intensiteten äro alla gjorda af samme observatör och med 
samma Fox apparat, som begagnats vid inklinations-observationerna. Jag har redan 
vid beräkningen af dessa haft tillfälle att omnämna de svårigheter, hvilka visa sig vid 
beräkningen af korrektionerna. Samma svårigheter förekomma äfven här, beroende dels 
på sjelfva apparatens beskaffenhet, dels också på ofullständiga uppgifter rörande far- 
tygets inflytande. 
a) Korrektioner tillhörande den Fox'ska apparaten. 
För beräkning af totala intensiteten R utur deviations-observationer med belastad 
nål har man följande eqvationer: 
R E zr ULM är - sin (8 - Jr eS d SR Eke oed UsduabiondoóÉ (9 Pol f 
— gis], p. ; (a) 
— du ar 5 sin (0 är 1); RE SEO eh BRANN P EEG dod C. A 
hvarvid q = momentet af belastningen, & magnetens temperatur-koefficient, s trissans 
utvidgnings-koefficient samt JM, p, 0, I bibehålla samma värden som i det föregående. 
Eqvationerna (a) kunna äfven skrifvas: 
FN (CSA ut JE 
Tdi GONE (1 Tä (0x.1)); 
och om värdet på « och & införes, hvarvid enligt särskild bestämning 
c — 0,000359, 
och man sätter log 6; log (1 sin (6 x1) = y, så erhålles 
log & — C, — sin q 4- 22,6(t — 28") y. 
Beräkningen af y visar sig emellertid högst osäker. Delastningen af nålen eller 
storleken af g inverkar på värdet af y och vinkeln 9 som sammanbindningslinien mellan 
nålens tyngdpunkt och axeln gör med nålens längd blir en annan vid belastad än vid 
obelastad nål. Under sådant förhållande har jag inskränkt mig till att, i likhet med 
de engelska observatörer, hvilka begagnat den Fox'ska apparaten, särskildt bestämma 
konstanten C, för C.O. och för C. V., och att sålunda i denna konstant inlägga ett 
medelvärde af korrektionen y. 
