202 O. HAGERUP. 
ringformet Vold ved Basis af Ægkroppen. Ved en ringformet Fure deles 
denne Vold i to, der er de første spæde Anlæg til de 2 Æghinder (Fig. 4b). 
Frugtbladet er nu naaet helt op om Ægkroppen, dets Rande vokser 
sluttelig sammen og forlænger sig til en Griffel med 3 Ar. 
Den fuldt udviklede Frugtknude er ægformet og sidder paa en 
kort Stilk (Fig. 2). Væggen bestaar af 4 Lag Celler, hvoraf det inderste 
hærdner og omgiver Ægget som et beskyttende Lag, der kun er afbrudt 
ud for Mikropylen. De to Integumenter bestaar hver af kun 2 Lag Celler; 
de er saa korte, at de ikke dækker Spidsen af Ægkroppen, hvorved der 
altsaa bliver en usæd- 
vanligt stor Mikropyle, 
som ligger ganske tæt 
op til Griffelens under- 
ste Del, hvor Pollen- 
røret bryder igennem ; 
der er typisk Poroga- 
mi. Tilmed ligger der 
ofteiselve Ægkroppens 
Spids nogle plasmarige 
Celler, som tager stærkt 
mod Hæmatoxylin, og 
som maaske har en sær- 
lig Funktion: At »lede« 
Fig. 4a. Fig. 46. Fig. &c. 
Fig. 4. a og b. Unge Frugtblade med de første Anlæg 
til Integumenter. 150/,, с. Ung Kimsæk med: Central- 
kerne с; Antipoder а og Synergider $. 699]. eller ernære Pollenro- 
ret? Ofte er Pollenrø- 
ret — eller dog Rester af dette — let at se 1 Mellemrummet mellem 
Frugtknudens Væg og Mikropylen. 
Den hunlige Archesporecelle anlægges eet Cellelag under Æg- 
kroppens Epidermis; den videre Udvikling foregaar meget hurtigt paa 
sædvanlig Maade: Der dannes ved fortsatte 2-Delinger (Fig. 46) en 
ung, endnu ikke befrugtningsdygtig Kimsæk med 8 Kerner, der ligger 
i 2 Grupper paa hver 4 Kerner, i hver sin Ende af Kimsækken. Af den 
nederste Gruppe bliver de 3 Celler liggende (Antipoder), medens den 
fjerde vandrer opad til lidt over Midten af Kimsækken, hvor den efter 
Sammensmeltning med Ægkernens Søstercelle danner den store, diploide 
Centralkerne. Denne Sammensmeltning er saa fuldstændig, at der kun 
findes een Nucleolus (Fig. 4 c); og Centralkernens Dobbeltnatur kan kun 
paavises ved at følge dens Udviklingshistorie. Af de resterende 3 Kerner 
i den øvre Cellegruppe tiltager den nederste, Ægcellen, i Størrelse paa 
Bekostning af de 2 øvrige Celler, Synergiderne. Naar Kimsækken er 
saa vidt udviklet, at den er befrugtningsdygtig (Fig. 5,) er baade Syner- 
gider og Antipoder ganske reducerede, men dog lette at paavise ved 
Farvning med Hæmatoxylin; paa dette Stadium er der da kun 2 levende 
