Konsdelenes Bygning og Udvikling hos Koenigia islandica. 203 
Kerner i Kimsækken: Centralkernen og Ægkernen, der begge er meget 
store; de er aabenbart voksede paa Bekostning af Kimsækkens øvrige 
‚ Kerner. Samtidig er Kimsækkens Omfang blevet saa stort, at den ud- 
fylder omtrent Halvdelen af Ægkroppen, hvis Celler bliver trykkede 
sammen og dræbt; og deres Kerner ligger som sorte 
Masser udenfor Kimsækkens ydre Begrænsning. 
Skønt jeg har undersøgt langt over 100 Blom- 
ster, er det kun een Gang lykkedes mig at finde et 
tilstrækkeligt anskueligt Befrugtningsstadium; 
dette er afbildet i Fig. 5. Det paagældende Snit, der 
var 2/60 Milimeter tykt, rummede alt det i Figuren 
tegnede med Undtagelse af Ægkernens ene Halvdel, 
som laa 1 Nabosnittet. Ægcellens ydre Begrænsning 
er saa skarp, at den kommer til at minde om en 
Cellevæg; ogsaa Kernen er tydeligt forsynet med 
en Hinde og besidder et iøjnefaldende mørkt farvet 
Kernelegeme med Lufthule. Ved den hunlige Ker- 
nes Hinde ses den mørke hanlige Kernes, der har 
trukket sig sammen og ikke længer er aflangt ten- 
formet, som da den laa i Pollenkornet (Fig. 3 c): 
tillige er den blevet noget større og maa altsaa have 
optaget Næring under sit Ophold i de hunlige Køns- 
veje. Den anden Spermokerne s;, der nu ligger midt 
1 Centralkernen, har derimod beholdt sin oprindelige 
aflange og krumme Form og er omgivet af talrige 
mørkt farvede Korn, hvilket maaske bør tydes som 
en begyndende Opløsning. Centralkernen er usæd- 
vanligt stor og er mærkeligt nok nu forsynet med 2 
Kernelegemer, et større og et mindre; før Befrugt- 
ningen er der aldrig mere end eet Kernelegeme; de 
Fig. 5. „Doppeltbe- 
frugtning“. $, Sæd- 
2, der nu optræder, tages bedst som et Udtryk for kerne beliggende ved 
Centralkernens Dobbeltnatur. Bortset fra Nucleolerne Ægkernens Hinde. s,, 
er Kernernes Indhold usædvanligt klart i Befrugt- den anden hanlige 
Kerne liggende midt 
mellem Centralker- 
nens to Nucleoler.>°°/,. 
ningsstadiet; der findes dog nogle mørke Kromotin- 
korn spredt rundt om i Kernerne. Befrugtningspro- 
cessen er altsaa en typisk ,Doppelbefrugtning“. 
Eïter Befrugtningen deler Centralkernen sig saaledes, at der op- 
staar en Mængde frie Celler, der først ligger som et tyndt Lag langs 
Kimsækkens Periferi. De sidste af Ægkroppens Celler fortrænges efter- 
haanden ganske, og der opstaar tillige Vægge mellem de oprindeligt 
frie Kerner; og slutteligt er Ægget helt fyldt med den paa denne Maade 
opstaaede Endosperm. 
Selve Ægcellen deles først (Fig. 6a) ved en vandret Væg b i 2 
