De islandske Kursforskrifters Svalbarde. 279 
Hauksbök. — Landnäma ı Hauksbök, der er skrevet c. 1325, er 
en Sammenstobning af to Haandskrifter, nemlig et af Styrmer den 
Frode (død 1245) og et andet af ovennævnte Sturla. Haukr (død 1334) 
holder sig særlig til Sturlubôk som den oprindeligste. Han har om- 
N 
10 
anno \ 
TO \/ \ 
/ 
я Kolb eins ey 
и 
A Langues 
Horn 
+ Færderne \ gi | Le 
er me 
Т ShetlandS 
Ale orkney OO 
NY о 
а Isgrænser, JULI | à fes Ko < 
—-—-— Minimum Rs 
------ — Maximum 5 Ke 
Gennemsnit ERA 
(Efter Nautisk Meteorologisk Aarbog 1917). RE D 
( ager g coc 7 EN dhe EAN? 8 ns) 
Fig. 1. Gennemsnits-Isgrænse samt Minimums- og Maximums-Isgrænse for Juli 
efter Observationer 1898—-1913. (Nautisk Meteorologisk Aarbog 1917). 
arbejdet og udvidet det ovenanførte Stykke fra Sturlubôk og giver Op- 
lysninger om Sejladsen saavel til Grønlands Vestkyst (Hvarf) som til 
den nordlige Østkyst (fra Kolbeinsey). Nogle Enkeltheder har Haukr 
selv tilfojet!). 
»Saa sige kyndige Mænd, at fra Norge fra Stat, er der 7 »dægra« 
Sejlads til Horn paa Islands Østkyst, men fra Snæfellsnes 4 »dægra« 
1) Finnur Jonsson: »Grønlands gamle Topografi efter Kilderne«, 1898, S. 269 
(Medd. om Grønl. XX). 
